Vi, upphovsmännen bakom denna film-
- vill tacka de franska järnvägsarbetarna, levande och döda-
- vilkas fantastiska energi och mod inspirerat till denna berättelse.
Vi vill även tacka de franska järnvägsbolagen-
- och de franska militära styrkorna-
- vars helhjärtade samarbete gjorde den här produktionen möjlig.
PARIS - DEN 2 AUGUSTI 1944 1511:e dagen av tysk ockupation
Den tillhörde Clouvet-samlingen, eller hur?
- Ja, det stämmer. Tycker ni om den? - Behöver ni fråga det?
Det här är degenererad konst. Det är min plikt att avsky den.
Jag förstår inte förmätenheten att utfärda dekret för smak och idéer.
Många gånger under de gångna fyra åren har jag velat tacka er.
- För att jag inte var den ni trodde? - För att ni bevarat allt detta.
- Och skyddat det. - Nu kan ni alltså tacka mig...
...för att Paris befrielse är så nära?
Kanske det.
- Det behövs inte. - Jag kunde ha skickats bort...
...samtidigt som någon annan kommit hit och tagit hand om muséet.
Det är kanske jag som ska tacka er.
Jag var dumdristig. Jag visste att böcker blev brända.
Och andra saker...
Jag bävade för att de här skulle gå samma väg.
Böcker som är värda några francs har vi tyskar råd att förstöra.
Vi kanske inte uppskattar konstnärliga meriter...
...men värdet i pengar är nåt annat. - Jag tror inte att ni är cynisk.
Jag vet vad de här målningarna betyder för er.
Ni är en klarsynt kvinna.
Målningarna ska härifrån. - Packa ner dem försiktigt.
- Vart tar ni dem? - Till en säker plats.
Paris är säkraste platsen. Staden kommer inte att bombas!
Kapten?
De här ska vara redo att lastas ombord på tåget i morgon bitti.
Översättning: Weine Erickson
- Var är mitt tåg? - Det är avbeställt, sir.
Vem gjorde det?!
- Jag... - Vem är ni?
Labiche, överste. Trafikledare. Underställd mig, givetvis.
När fick en fransman tillstånd att avbeställa ett tyskt tåg?
Vi ska få hit ett bestyckat tåg. Högsta prioritet.
- På vems order? - Von Rundstedt. Överbefälhavare.
Hur snart kan mitt tåg avgå?
Så fort jag får en ny order. Det är er armé, inte min.
Ni ska få ordern. Tåget ska vara klart 15.30.
Jag söker general Von Lubitz. Jag vill ha linjen till högkvarteret.
Ja, omedelbart!
Generalen tar enbart emot besök som gäller evakueringen av Paris.
- Är han inne? Är han ensam? - Ja, men jag får inte släppa in nån!
- Vad gäller det, överste? - Mitt tåg har avbeställts.
Jag har fått veta att jag behöver ert personliga tillstånd.
Från general Rundstedt. Huvudvägen mellan Avranche och Nortain-
- har avskurits av amerikanarna.
Ni får ansöka via de vanliga kanalerna.
Ni har sagt att tjänstevägen är för officerare utan initiativ.
Vad är det för last?
Jag delar inte ert konstintresse, och även om jag gjorde det-
- skulle inte degenererad smörja vara inräknad. Jag ger den ingen förtur-
- framför en livsviktig krigstransport.
God morgon, överste.
Andra SS-divisionen har fallit tillbaka mot Falaise.
Vore det inte oklokt att lämna en miljard Reichsmarks i Bank of France?
Pengar som skulle kunna utrusta tio pansardivisioner.
- Förklara vad ni menar, överste. - Pengar är ett vapen.
Lastens innehåll är lika förhandlingsbart som guld...
...och än mer värdefullt. Berlin ser nog helst-
- att den tillhör Tredje Riket.
Om läget vid fronten förvärras återkallar jag det här tillståndet.
- När är tåget klart? - Tåget avgår klockan 09.15 i morgon.
Kom in, kom in...!
Det här är fröken Villard från Jeu de Paume-muséet.
Jag tog med mig henne hit.
Fröken Villard har ett problem. Er grupp kanske kan hjälpa henne.
Det är inte jag som behöver hjälp. Målningarna tillhör Frankrike.
- Målningarna? - Tåget ni anordnar åt översten.
Han stjäl en massa tavlor. Ni anar inte vad de är värda!
- Det gäller inte bara pengarna. - Vad vill ni att vi gör?
- Hon vill att vi spränger tåget. - Nej! Ni missförstår mig.
De får inte ens skadas. De kan aldrig ersättas. De är inte bara...
Jag har listan här.
Renoir, Cezanne, 64 Picasso, 29 Braque-tavlor. Degas, Matisse.
Han valde bara ut de allra bästa. Det nationella arvegodset.
- Vad vill ni att vi gör, Madame? - Mademoiselle.
Jag tänkte att ni skulle kunna stoppa tåget.
- Stoppa ett tåg är inte enkelt. - Man kan bli dödad.
Särskilt om man är fransman och om tåget är tyskt.
Jag vet. Jag inser det. Men snart är ju Paris befriat, eller hur?
- Men om tavlorna inte finns här... - De allierade är här inom en vecka.
Kanske om 3-4 dagar. Von Waldheim måste få i väg tåget innan dess.
Kan vi uppehålla tåget? Vad tror ni?
Vi kanske kan spränga det. Genom att placera dynamit under vagnarna.
De kommer att skjuta några gisslan, men det är priset man får betala.
- Är era tavlor så viktiga, fröken? - Hon vill inte att det sprängs.
London anser att konsten är viktig. Men de överlåter beslutet till oss.
Självklart. Vad har de att förlora? I morse var vi fyra kvar i gruppen.
- Nu är vi tre. En, två, tre. - Bernard?
Vi började med 18. Precis som med era tavlor gick de inte att ersätta.
Vi tar risker för vissa saker, men ingen får dö för några tavlor.
Det är inte att dö i onödan! Jag ber om ursäkt.
Jag vet att det är hemskt att säga så.
Men tavlorna är en del av Frankrike. Tyskarna vill föra bort dem.
De har tagit vårt land, vår mat. De bor i våra hus-
- och nu försöker de ta vår konst. Denna skönhet, denna livets vision.
Vår unika vision. Vårt hopp! De står under vår förvaltning.
Förstår ni inte det? Det här är vår stolthet...
...som vi har skapat och vill visa upp för världen.
Det finns värre saker att riskera livet för.
Vi kan tyvärr inte hjälpa er.
Tåget åker genom hans sektion. Det är upp till honom.
Har ni inga kopior av dem?
Ursäkta att jag upptar er tid. Jag respekterar er för det ni gör.
Jag hoppas att ingen av er ska komma till skada.
- Hon är en trevlig kvinna. - Vad hände med Bernard?
- Vi drack kaffe ihop i morse. - De kom och hämtade honom.
Ihop med några flyktingar. Jag såg alltihop.
De bara tog honom. Jag trodde att vi skulle prata om det bestyckade tåget.
- Stort, eller hur? När avgår det? - Prick 9. 15 i morgon bitti.
De måste vara desperata eftersom de väljer en dagstransport.
- Tidtabellen? - De är i Vaires klockan 9.45.
Fem minuters uppehåll för pansarlok och luftvärnskanoner. Avgång 09.50.
Det vore fint om det blev försenat i tio minuter.
Brittiska plan ska bomba Vaires klockan tio i morgon. Intensivanfall.
- Om tåget står där just då... - Tio minuter? Det blir inte lätt.
- Kan ni klara det? - Jag vet inte hur just nu.
Det är upp till dig. Planen bombar exakt klockan tio.
Står tåget där eller inte?
- Vi ska uppehålla det. - Bra.
- Undrar var han är klockan tio? - Där jag vill vara - på hans kontor.
Jag tycker inte om det. Konsttåget. Om tyskarna så gärna vill ha det...
...kanske vi borde göra nånting. - Vi har tillräckligt jobb i morgon.
På tal om det - jag behöver en ny lokförare till konsttåget.
- Jag ger jobbet till Papa Boule. - Nej!
Jag har inget val. Det finns ingen annan.
Enkel transport. På natten. I morgon bitti är han i Tyskland.
Vi ses.
Spill inte olja överallt, för helvete! Titta var du häller den!
Den här kärran gick innan du föddes. Hon är som en kvinna.
Behandla henne väl, annars går det åt skogen! Gör det på rätt sätt nu!
Jag inspekterar efter fikat. Oljepåfyllning är inget bad!
Papa...!
En kopp.
Labiche har äntligen gett dig ett tåg.
- Hela vägen till Tyskland. - Ser du till nåt artilleri?
En viktig last som kan förändra kriget? Viktig last går till fronten!
Boule...
- Har du läst vad lådorna innehåller? - Jag tror inte på nånting de skriver.
Tavlor! Champagne, parfym och allt annat som de har stulit av oss!
Jag pratade med en lastbilschaufför. Det här är tavlor!
- Än sen, då? - Stor konst. Picasso, Gaugin, Renoir!
Renoir? Jag kände en jänta som stod modell för Renoir.
- Hon stank färg. - Boule, du är en duktig lokförare.
Men vad gäller kultur är du helt efterbliven. Champagne och parfym...
...kan ersättas. Men inte konst. De här tavlorna är viktiga.
- Är de? - Frankrikes stolthet!
- Frankrikes stolthet? - De allierade är här om några dagar.
Då hade tåget varit räddat. De kan vara här om en dag!
- Är du lokföraren? - Ser han ut som en sån?
Du stannar vid loket i kväll, redo att avgå med kort varsel.
Javisst, mein korpral.
- Svin! - Var försiktig med vad du säger.
Jag är för gammal för att vara försiktig.
- Frankrikes stolthet. - Javisst. Frankrikes stolthet.
Ge mig växeln i silver.
Lokförare!
Starta loket!
Heil Hitler!
Lastat och klart, sir.
Bra, Schmidt. Hur dags åker ni?
- Så snart det blir mörkt, sir. - Överste Von Waldheim!
Telefon, sir. Från general Von Lubitz högkvarter!
Officeren sa att det är viktigt!
Överste Von Waldheim. Ja, major.
Det var tråkigt att höra. Jag hoppas motgångarna är övergående.
Ja, jag förstår. Generalen sa att tillståndet kunde bli återkallat.
Jag kan tyvärr inget göra. Tåget avgick för en halvtimme sen-
- och är nu på väg till Tyskland. Hälsa generalen att jag beklagar.
Eftersom ni har åkt i väg bör ni nog gå ombord och avgå omedelbart.
- Ja, sir! - Trevlig resa, Schmidt.
Starta tåget! Starta tåget...!
Boule! Starta tåget...!
Växla ifrån och se till att loket kommer härifrån!
- Är pansarloket klart? - Ja. Och IV-manskapet är ombord.
Bort med loket härifrån!
Du, där!
- Ditt svin! Du gjorde de där! - Annars hade vi flugit i luften!
Du gjorde det avsiktligt!
Vad pågår?
- Gå tillbaka in i loket. - Allt väl?
Kör bort loket! Jag har ett tåg som ska i väg!
- Vad händer där nere, Labiche? - Sabotage.
Nummer fem!
Åtta!
Tian!
- Tian! - Den har fastnat!
Inte med våld...!
Försök inte, Labiche! Jag vet vad sabotage...
Vad är det?!
Men...
Växlingstornet!
Dietrich, vad fan händer där uppe? Idiot! Se till att växlarna fungerar!
Vi måste få i väg tåget! Jag är trött på din ineffektivitet!
- Du klarar inte ett flyganfall! - Du får väl se...! Elda på!
- Är du döv?! Ta skydd! - Försvinn från mitt tåg!
- Det börjar snart regna bomber! - Försvinn från mitt tåg!
- Växeln är stängd! - Öppna den, då!
Vad är det?
Vad är det för nåt?!
- Vad är det? - Smörjledningen.
Kan du laga den?
- Kan du ta dig tillbaka till Vaires? - Kanske. Men bara med loket.
Var finns telefonen?
Slå av pumpen.
Reparationen av mitt tåg har högsta prioritet.
Hela bangården behöver repareras. Jag tar ert lok så fort jag kan.
- Ni gör det omedelbart. - Jag har mina order. Snarast.
Jag har gett er en order. Jag tar på mig det fulla ansvaret.
- Vad hände? - Fel på smörjledningen.
Jag tar hand om det. Ge mig skruvnyckeln.
Ta hand om kranloket.
Boule!
Kom hit!
Kom hit.
- Ta bort oljekåporna! - Jag gör det.
Han ska göra det. Kom igen!
- Ni kan ta det här lite senare. - Ett ögonblick, tack.
Töm byxfickorna.
De har legat i olja.
Sabotage, överste. Beprövat trick. Mynten förhindrar oljetillförseln.
- Idiot. Du borde ha slängt dem. - Fyra francs är fyra francs.
Major, det är inget viktigt. Jag fixar felet själv i natt.
För bort honom.
Överste, stoppa dem! - Vänta!
Överste, han höll tillbaka tåget några timmar, men han räddade det.
Han tog det genom bombanfallet med risk för sitt eget liv.
Han är gammal och vet inte vad han gör. Jag tar hand om tåget.
- Han är en dåraktig gammal gubbe. - Hans tåg? Det är mitt tåg!
Jag vet vad jag gör? Gör du? Du ska hjälpa dem.
Jag så gott som uppfostrade dig, men du är inte bättre än dem!
Svin!
Överste, vad vinner ni om han dör? Tåget kommer ju att fortsätta!
Ni överlämnar personligen loket till mig. Jag håller er ansvarig.
Simon!
Koppla på tryckluften.
Rappa på! Ni jobbar med ett lok, inte ett fickur! Hubert!
Fäll ner panngallret!
Didont... Vad gör du här?
- Var är Hubert? - Jag åker med som eldare.
- Jävla dårar! Vill ni bli skjutna? - Papa Boule ville stoppa det.
Papa Boule är död. Uppför er inte som barnungar!
- Paul, vi gör det här av fri vilja. - Dårar, kriget är över om några där!
Om man blir inblandad i nånting, så vill man fullfölja det.
- Du vet hur det är. - Vi klarar det, Paul.
Hel linjen är kontaktad, utom Metz. Du får ringa Metz.
Maurice vill prata med dig först. Du vet ju hur envis Maurice är.
Far åt helvete med er, båda två! Vill ni bli dödade, varsågoda.
- Vi dör, om du inte ringer Maurice. - Labiche! Har ni redan tagit kväll?
Allting är klart i morgon bitti. Jag kör i väg när det blir mörkt.
- Ni ger er i väg snarast möjligt. - Mitt på ljusa dan?
Loket har spärrat fyra tåg på väg mot fronten.
Översten gav loket förtur, och det har det fått.
Jag struntar i om hans tåg blir fullt med kulhål! Sätt fart!
Spitfireplan!
- Nej, nej...! Didont! - Skjut inte på oss!
Det här är sista jobbet. Det absolut sista.
När vi kommer till Rive-Reine, så ringer jag till Maurice.
- Vad hände? - Allierat flyg, 15 km härifrån.
Några allvarliga skador?
- Allvarliga skador? - Ni lär ta er fram till Tyskland.
Kamouflera loket, Schwartz.
- Ert lok och ert manskap. - Var det er idé att åka i dagsljus?
Major Herren lydde era order, till punkt och pricka.
Jag beundrar er effektivitet, och er överlevnadsinstinkt.
Ni har väl inga problem med sabotörer? Säg mig, Labiche...
Tror ni att tåget kommer att utsättas för sabotageförsök?
- Jag är järnvägare, inte profet. - Här är det beslutsamhet som gäller.
Tåget kommer att nå fram till Tyskland. Eller hur, Labiche?
Vad begär ni av mig? En skriftlig garanti?
Jag nöjer mig med en partiell garanti. Det är ni, Labiche...
...som ska köra loket. - Lokföraren är redan utsedd.
Mina order är att återvända till Vaires.
Stanna i loket, håll ångan uppe! Ni kan gå nu. Ni behövs inte längre.
Jag har jobbat med loket hela natten. Jag kommer att somna vid spakarna!
Ni avgår klockan 7. Vila tills dess. Ta honom till hotellet.
Där stannar han tills han är tillbaka här klockan sju. Sov gott.
- Min cykel! - Er biljett till Paris.
- Ett rum till mannen här. - Legitimation, tack.
- 60 francs. - Betala henne.
Det får ni göra. Jag är gäst hos tyska armén.
- Han är järnvägstjänsteman. - 60 francs.
- Får han ingen rabatt? - 60 francs.
Högst upp, första dörren till höger. Lakanen är rena.
Labiche!
Ni hörde vad generalen sa. Klockan 7. Vila nu.
Vill ni stoppa om mig?
Väck mig kvart i sju.
Pesquet?
En tysk på kontoret med Jacques. Ge mig cirka två minuter.
Vart ska du ta vägen?
Gå tillbaka in i loket. Pinka i kolhögen...!
- Vad startade det här? - Vi vet inte, sir.
Alla behövs inte här. Tillbaka till tåget.
- Var är Labiche? - Jag följde med honom till hotellet.
För några minuter sen.
- Sergeant! - Ni två - kom!
Labiche!
Slå in dörren!
- Sök igenom hotellet! - Ja, löjtnant!
- Varför slår ni in min dörr?! - Var är Labiche? Var är han?!
Kapten!
Mademoiselle, kom hit!
Hur länge har han varit här?
Sedan soppan, vitkålen och potatisen.
Tack.
Tacka mig inte. Om de sett att jag hjälpte er hade jag blivit skjuten.
Tror ni att ni kan springa in och ut här och ställa till problem?
Jag driver ett hotell, inget dårhus. Vem ska betala för dörren och låset?
- Tror ni att pengar växer på träd?! - Det pågår ett krig.
Ni pratar om kriget, men jag pratar om vad det kostar.
Jag ger mig av om några timmar. Ni kan återgå till era bra gäster.
- De betalar i alla fall för sig! - Ni ska få betalt.
- Vad vill ni ha för det skadade? - 100 francs.
Och för att ni räddade mitt liv?
Vem gjorde det?
Jag vet inte. Jag minns inte... Jag blev slagen!
Du ljuger!
Det räcker, Pilzer!
Om du berättar sanningen får du leva. Hur ser han ut?
Överste, jag minns inte...!
En kraftig man...
...i grå kostym...
...och hatt. Tror jag. - Sir, Labiche lämnade inte hotellet.
Låt honom få gå.
Vill ni ha lite kaffe?
Det ingår i rumspriset. Ingen extra kostnad.
Vad heter ni?
Labiche, översten väntar!
Christine.
- Klarade du dig? - Jacques, är linjen klar?
Hela vägen till Tyskland.
Sovit gott, Labiche?
Som ett litet barn, överste.
- Alla lager är väl inoljade? - Ni kan ju kolla det.
Sergeant!
Sergeant Schwartz följer med er.
Sista stan innan Tyskland är St. Avold. Ni stannar där-
- och låter kapten Schmidt ringa mig. Trevlig resa, kapten.
Är det uppfattat?
Jag stannar till i St. Avold.
- Labiche, har ni varit i Tyskland? - Nej.
Det bör bli en upplevelse. Ni får en chans att vidga era vyer.
Varsågod, stinsen!
Gå inte i vägen för mig.
Stannar vi i St. Avold får vi huvudena bortskjutna.
Koppla mig till Commercy, tack.
Jag har ingen direktlinje.
Det gäller ett järnvägsärende!
- Vad är det? - Era bestämmelser...!
Montmirail.
Chalons.
Hallå, Metz. De håller tiden.
Metz? Rive-Reine här. Är det du, Maurice?
Var är han? När är han tillbaka?
Be honom ringa Jacques i Rive-Reine snarast möjligt.
Ja, det är viktigt. Tack så mycket.
- När kommer farbror hem? - Det blir när jag kommer hem!
Jag har det bra här. Jag dricker, spelar kort, trivs. Ser du inte det?
- Faster Helene bara undrade. - Robert...
Jag är en grinig gammal gubbe.
- Varför saktar vi ner? - Det har varit ett flyganfall.
Vi saktar ner för att byta spår.
Vad tänker du göra?
- Jag vill inte stanna i St. Avold. - Vill du åka till Tyskland?
Jacques kommer att meddela oss.
Vi åker söderut.
- Vi åker söderut, sa jag! - Huvudspåren har sprängts bort.
- Vi måste ta oss runt flodkröken. - Nästa stad på kartan?
Rémilly!
Håll ögonen öppna. Vyerna kommer att vidgas.
Rive-Reine.
Maurice! Du har en direktlinje till Commercy. Okej, ring dem.
Frugans kusin har lite ost åt mig. Den kan skickas från Commercy.
Javisst, Maurice. Tåget stannar, för att släppa av passagerare.
Bra. Jag sparar lite ost åt dig.
Tjänsteärende?
Nästa uppehåll St. Avold, sir.
Ska vi sticka?
- Sergeant, får vi sträcka på benen? - Okej, kliv ner.
Korpral, bevaka dem.
Hallå där! Var finns det telefon? - Sergeant!
Ingen får lämna tåget. Vi stannar bara här i två minuter.
Hälsa Jacques att osten är ombord på tåget.
Spara en bit åt Pierre och Raoul.
Överste, vi är i St. Avold nu. Javisst, överste!
Hur är det här i St. Avold?
Nå?
Jag förstår. Det ska bli skönt att komma tillbaka till Berlin.
- Schwartz! - Ja, kapten?
- Nu åker vi! - Upp med er.
Adjö med er!
Vi är hemma, Tauber.
Nu är vi i Tyskland!
- Är du oskadd? - Jadå.
- Är du galen? Öka farten i kurvan! - Jag skulle ju fortsätta, sa du!
Du borde ha signalerat att jag skulle sakta ner!
Du är lika dum som bror din! Titta på min räls!
Hur långt är det kvar?
Några minuter.
- Lycka till. - Om vi kommer ifrån varandra-
- så ses vi vid den gamla bondgården ovanför floden.
Ta över spakarna.
Halt!
Stanna! Grip Labiche!
Grip honom! Döda honom! Döda honom...!
Döda honom! Döda honom...!
Nej! Ni kan inte stanna här.
Eld!
Pilzer!
- När kan lyftkranarna vara här? - Major Herren är på väg, sir.
- Allt annat arbete är klart i kväll. - Det måste ske fortare!
Överste, innan lyftkranen fått bort loket...
Javisst, överste.
Sir, inget spår efter Labiche. Vi har letat flera timmar i skogen.
Jag vill ha honom!
- Han har kanske återvänt till Paris. - Nej. Jag vet att han är i närheten.
Han gömmer sig och gör upp planer, men han släpper inte tåget.
Jag börjar känna honom. Fortsätt leta efter honom! Genomsök stan!
Jag tog med lite kläder. Hur är det med benet?
Mycket bättre, tack.
- Vad är det som pågår där ute? - Det borde väl ni veta.
Lok och vagnar över hela bangården. Och rälsen uppriven.
- Repressalier? - Skulle de ha blivit änglar?
Stinsen Jacques och en lokförare har skjutits. Den smala lokföraren-
...sköts när han försökte fly. - Pesquet.
Fler kommer att skjutas.
- Labiche? Har ni sett till Labiche? - Labiche?
- Rum 5. Han gav sig i väg i går. - Ja, det stämmer.
Jag vill veta om ni har sett honom i dag!
Labiche? Ja, jag ser honom varje dag. General de Gaulle också!
De är mina bästa kunder och jag håller dem nedkylda i vinkällaren.
Nej, snälla...!
Varför kom ni tillbaka? Vill ni att alla ska dö?
Ni kanske ser er som en hjälte och inte bryr er om ifall ni får leva.
Ni får inte göra så här. Lämna oss i fred.
Jag har känt Jacques i hela mitt liv. Hans fru Helene satt hos mig-
- när min man dödades under krigets första år.
Nu sitter jag hos henne.
Män är dårar! De vill bli hjältar, och deras änkor sörjer.
Män är kanske dårar.
Det var över hundra stycken som försökte stoppa tåget.
Växlare, bromsare, stationsmästare. Stinsar. Gud vet hur många-
- som kommer att bli skjutna precis som Jacques.
Vet ni vad som finns ombord på tåget? Tavlor.
Just det - tavlor. Konst.
Nationens arvegods. Frankrikes stolthet.
Vansinnigt, eller hur?
Det är tyst där uppe.
- Vart ska ni ta vägen? - Jag kanske kan gå nu.
Ni kan inte ta två steg. De letar efter er överallt.
Jag måste träffa min vän som var med på tåget.
- Han kanske inte ens lever. - Vänta tills det blir mörkt.
Ät upp maten.
Det är en synd att slänga bort bröd.
Är ni klara? Lyft upp det!
Ställ ner det där borta.
Major!
- Kan det inte gå lite fortare? - En jävla röra! Vi gör vårt bästa.
Jag bad om två lyftkranar!
Vi fick gå till högsta instans för att få hit den här!
All järnvägsutrustning går till Von Rundstedts reträtt.
Allt han kan förlora är män. Tåget är värt mycket mer.
Nu är det lugnt.
I Commercy sköt de stinsen. I Metz tog de gisslan.
Tio stycken blev skjutna direkt. Mestadels barn.
Lefèvres grabb... han med astma. Den botade de åt honom.
I Chalons - tre döda. Det är allt jag vet just nu.
Pesquet hade rätt. Det här blev hans sista jobb.
- Tåget, då? - Det ger sig i väg i morgon.
Var fan håller de allierade hus? Tar de turistvägen till Paris?
Jag tror att de finns när jag får se dem.
Vad händer om de inte kommer?
Labiche, det är jag! Det här är Robert, Jacques systerson.
Kom in.
Jag är glad att se att du fortfarande lever.
Jag måste ge dig en komplimang.
- Du gjorde ett fantastiskt jobb. - De allierade?
- I vilket skick är tåget? - Det är reparerat till i morgon.
Tack.
- När lämnar det Rive-Reine? - Det åker inte i dagsljus.
Var är de allierade?
De låter en fransk division nå Paris först. En vänlighetsgest.
Vänlighetsgest? Har de tid med sånt?
De kan ju hedra Pesquet eller Jacques med en sån!
Lefèvres grabb hade uppskattat en sån!
- Vad tänker du göra? - Vi ska använda sprängdeg!
Om de allierade inte dykt upp i morgon kväll spränger vi tåget!
- London vill rädda tåget. - Ska vi stoppa det med bara händerna?
- Lägga oss på spåren? - I morgon ska järnvägsnätet bombas.
Konsttåget får inte förstöras. Därför är det tvunget att märkas.
Märkas?
Vit färg på taket till de tre första vagnarna.
London har beslutat att tavlorna inte får komma till skada.
Räddas? Och ges i present till Von Waldheim?
Åt helvete med London! Vi gick med i det här för att stoppa tåget.
För att de allierade skulle vara här. Var är de?! "Nu är de nära" -
- men varje dag har en man dödats. Åt helvete med alltihop!
Nu ska vi måla tåget...! Låt dem spränga det i luften!
Paul...
Det vore tråkigt om det skulle sprängas - om man kunde rädda det.
Papa Boule, Pesquet och de andra ville rädda det.
Men de är döda, och får ingenting veta.
- Men det får vi... - Vit färg. De tre första vagnarna.
Jag hittar tillbaka själv.
Vet du hur det är där nere? Tyskar överallt. Du är chanslös!
- Jag ska fundera ut nånting. - Vad tänker du göra?!
Ska du erbjuda dig att måla tåget, så det ser prydligt ut i Tyskland?
- Det är hopplöst. - Vagnarna borde ha målats om-
- redan innan kriget började.
Din galna jävel...!
Vem ska hjälpa dig? Har du funderat på det?
- Vem ska du få att hjälpa dig?! - Jag...
Jag kan slåss.
Då är vi två stycken. En liten armé.
- Vad skjuter du med den här? - Kaniner.
Du slåss inte mot kaniner.
- Känner du till Rive-Reinestationen? - Har du en plan?
- Jag har bott där hela mitt liv. - Kan du få hjälp?
Inte i Rive-Reine. Alla där jobbar med rälsen. Jag delar ut mat.
Andra städer, då?
Montmirail. Farbror Jacques hade vänner där. Jag kan kontakta dem.
- Färg? - Ja. Penslar också.
Kolla upp karlarna och färgen.
Var tillbaka en timme före gryningen.
Om vi har tur...
...kommer ingen att bli skadad. - Det finns inga skadade. Bara döda.
Paul, har du sett några av tavlorna på tåget? Jag har inte gjort det.
När det här är över borde vi ta en titt på dem.
Pilzer!
Herren! Strålkastarna!
Pilzer...!
Didont, klättra ner!
Didont - spring!
Det är inte åska. Artilleri.
- Hur nära? - 15-20 km härifrån.
- Våra 88:or. De verkar retirera. - När är ni klara?
Om en halvtimme. Spelar det nån roll?
- Tåget kan inte köras i dagsljus. - De allierade kan vara här i kväll.
Det är möjligt. Men ett tåg i rörelse har ingen chans.
Överste, ta skydd!
Varför?
Färgen, Herren! Den är en signal. De tänker inte bomba tåget!
Skrapa inte bort färgen. Den är min biljett till Tyskland!
- Efter honom! Sök i skogen! - Vänta! Överste...
Medan vi letar i skogen kan Labiche spränga ännu fler sektioner räls.
- Slutar han om vi låter honom löpa? - Han kunde ha sprängt loket.
Men gisslan som fanns ombord förhindrade det.
Det här är reparerat inom en timme. Håll Labiche borta från spåret-
- tills vi anländer till Montmirail. Sen är vi kvitt honom.
Labiche eller tåget. Vilket föredrar översten?
Stanna här!
Ta hit rälsen!
Kom hit!
Jag tyckte att jag såg nånting.
Stanna här!
Jag vill ha fri sikt till Montmirail.
Håll 15 km i timmen - inte mer.
Stanna! Stanna...!
Major...
Ja, överste?
- Kan vi få upp det på rälsen igen? - Kranen är i Paris nu.
- Utan lyftkran är det omöjligt. - Ingenting är omöjligt!
Sätt mannarna i arbete! Loket ska upp på spåret igen!
Om vi så hade tio gånger fler män är det omöjligt.
Lyssna nu! Det ska gå!
Det är omöjligt, överste.
Lasta av tavlorna! Sergeant, lasta av dem omedelbart!
Schwartz!
Lasta av lådorna - snabba på!
Stanna!
Beordra mannarna att stiga ur! Jag vill ha fordonen. Lyd order!
Kliv ur fordonen!
Kliv ur, säger jag!
Tillbaka! Tillbaka till fordonen!
Återgå till fordonen! Vad fan är det som pågår här?!
Jag behöver era fordon, för en viktig transport till Tyskland.
Det är fransk division bakom kullen. Vad händer med mina män?
Det struntar jag i! Lasta ur fordonen!
Spara era order. I den här sektorn är kriget slut.
Jag ska låta arkebusera er!
Tillbaka till fordonen!
Herren, skjut den där mannen! Han ska avrättas för ordervägran!
Lasta ur fordonen!
Herren, jag gav er en order!
Vi har förlorat, överste.
Hoppet är ute. Titta på mannarna.
En besegrad armé.
Förlorat, Herren?
Förlorat?
Ja.
Kör!
- Önskar ni transport? - Tack. Jag har 50 man.
- Säg till dem att skynda på! - Schwartz, vi måste i väg!
Ställ ner lådorna och hoppa in!
Stanna! - Överste...
- Åk vidare, Herren. - Det finns ingenting att stanna för.
Ni är en duktig officer, Herren.
Jag gör er sällskap om några minuter. Det kommer fler fordon.
Labiche?
Här är belöningen, Labiche.
Några av de mest berömda tavlorna i världen.
Är ni nöjd nu, Labiche?
Är det en stimulerande känsla att bara få vara nära dem?
En tavla betyder lika mycket för er som ett pärlhalsband för en apa.
Ni hade turen att vinna. Ni stoppade mig utan att veta varför.
Ni är ingenting, Labiche. Ett köttstycke...!
Tavlorna är mina. Det kommer de alltid att vara.
Skönhet tillhör den människa som vet att uppskatta den.
De kommer alltid att tillhöra mig eller någon som jag.
I denna stund kan ni inte berätta varför ni handlade som ni gjorde.